Amy! Jeg har ikke sett deg her siden skoledagene.
Vennen din, hvis det er derfor du er her, var ikke på gudstjenesten.
Amy, tilgi meg. Det er ikke min tid til å være sammen med deg.
Du er sammen med meg nå.
Ansiktene deres er så harde. Øynene deres... som glass.
Jeg forstår ikke dette. Jeg gjør ikke det.
- Jeg bryr meg ikke om å forstå dem. - Men vi må det... ja!
Jeg spiser med dem, arbeider med dem. Men jeg lever ikke med dem.
Og jeg trenger ikke å forstå dem.
Hvordan visste du jeg var her?
"Til minne om den modige flokken -
- som dro ut for å finne en ny verden og døde ved disse kyster."
Vakre ord, synes jeg -
- men for hvem er det? Hvem er død?
De er for skipet. Skipet ditt.
Skipet mitt? Skipet mitt er i Amerika!
Skipet ditt ble slukt av havet.
Ingen overlevde, unntatt du.
Stefan? Alle barna?
De er her, alle sammen.
Ikke vær trist, min vene. Bli med meg.
Her bor jeg.
- Liker du hjemmet mitt? - Disse tingene, hvor fikk du dem?
De er gaver fra havet. Jeg vet aldri når de kommer.
Men de er alltid vakre.
Du kom fra havet.
- Glad det ikke er min datter. - De må vel gifte seg nå.
- Ekteskap har ikke vært på tale. - Utlendinger er rare mot kvinner.
Hør på verdensmannen! Han har aldri vært lenger enn Truro.
Hva vet du om utlendinger? Eller kvinner?
Alt jeg sier er at disse taterne vet å sno seg.
Han har tryllebundet henne. Sånn er de.
Men hvis de gifter seg, vil hun ikke lære noe hun ikke vet.
- Hva mener du med det? - Du går glipp av pengene også!
- Hun gir lønnen sin til moren. - Bry deg ikke om det.
Hva vet Amy allerede?
Alt jeg sier er at ting er blitt sett. Ikke gjettverk. Ved selvsyn.
- I ettermiddag, ved Wrecker's Cave. - Jeg skal gi deg en lærepenge!
Mine herrer! Er det ikke en annen som trenger en lærepenge?
Amy!
Du tror du er noe, hva? Bestevenner med doktoren!
Legger de skitne hendene dine på datteren min!
Far, hold opp! La ham være!
La ham gå. La ham være!
Hold opp!
La ham være! Far, ikke sjøen!
Far!
Jeg hiver deg tilbake på sjøen, sammen med de andre!
Yanko!
Far!
Yanko, kjære venn!
Forsiktig. Vent på oss i stuen. Jeg må ta meg av ham.
Jeg kan gjette hvem som har gjort dette. Men hvorfor?
De sa jeg skulle holde meg unna.
At hvis jeg giftet meg med henne, ville de hive meg på sjøen.
- Gifte deg med hvem? - Amy, vel!
Amy?
- Jenta til Foster? - Ja. Vi har gått ut sammen.
Visste du ikke det?
- Har hun sagt ja til å gifte seg? - Jeg har ikke spurt, men jeg skal.
- Er du sikker i din sak? - Det er mitt hjertes ønske.
Jeg er ikke ekspert på den slags. Lukk øynene dine.
Men du bør vite at Amy alltid har vært litt merkelig.
Merkelig? Forklar.
Moren hennes tok henne til meg da hun var ni.
Hun hadde gått på skolen i tre år, men kunne ikke lese og skrive.
Nesten ferdig.
Så jeg undersøkte barnet.
Jeg fant ingen grunn, så jeg antok at hun var langsom i hodet.
Men uken etter, til alles undring, begynte hun å lese og skrive.
Og så sluttet hun.
Og så vidt noen vet, har hun aldri rørt blyant eller papir siden.
Du er ikke glad på mine vegne!
Jeg er alltid glad når en venn følger sitt hjertes ønske.
Jeg har funnet mitt sanne gull.
Da må du holde fast på det.
Du må hvile deg her til du er bra. Jeg skal følge deg til rommet ditt.
Hvor er Amy?
Du har slukt en masse saltvann. Lungene dine er sårbare.
- Jeg tar ham. - Til Swaffers? Det er for langt.
Jeg tar meg av ham.
Kennedy, takk for din pleie.
Du har gjort meg frisk.
Utmerket.
Foster, du er gjenstand for min dype forakt. Og for din datters.
Dere så likene til den mannens reisefølge -
- som lå i hundrevis ved kirken hvor dere foregav å be!
Dere har vanæret vårt samfunn.
Tenk på, når dere drikker øl og forteller sjofle historier -
- at å delta i pøbelvold er så lavt en mann kan falle!
- Jeg har fått nok av dette. - Du våger ikke å true meg, smed!
Var det ikke for mitt yrke, skulle du fått den julingen du fortjener.
God kveld.
Og så, sir og miss...
...ber jeg om deres tillatelse til å gifte meg med miss Amy Foster.
Vel... han får ingen annen jente til å gifte seg med ham.
Dra til Darnford i dag. Be svogeren min om å besøke oss.
Tom, hent hesten min.
Mary, bry deg ikke om det. La folk si hva de vil!
Dette fører ikke til noe godt!
- Mary, Isaac... - Unnskyld at vi forstyrrer.
Amy, kom hjem øyeblikkelig. Hører du?
Nei!
La henne være? Isaac, jeg vil ikke beskytte deg lenger!
Jeg bar deg før han rørte meg. For hans far!
Jeg slet for dem slik du sliter for disse folkene.
Og begge tok det de ville. Faren og sønnen.
Isaac sin far er din far. Isaac er din bror!
Ser du? Ikke et ord, ikke en tåre!
Slett ble du unnfanget, og slett er du blitt.
Kom, Mary.
Kom.
Amy er ikke her. Kanskje hun gikk hjem til moren sin, tross alt.
Foster sa at hun skulle være hos Smith hele natten.
Nei!
Slett ble du unnfanget, og slett er du blitt.
Amy!
Fort!
De har tatt hjemmet mitt!
Hva de enn gjør mot oss, hva de enn tar fra oss, er jeg ditt hjem!
Og du er mitt.
Jeg har lett etter dere.
Tar jeg feil, eller er ikke det den eneste pene dressen du eier?
Vi må skaffe deg en annen. Den der duger ikke.
Og du må ha noen blomster, miss Foster.
Hopp om bord. Du også, miss Foster.
Hypp, hypp!
Kom igjen, min skjønne.
Hopp av.
Gå inn. Gå inn!
Du godeste! Dere ser ut som dere har vært i krigen.
Her.
SKJØTE
Hva...
Min svigerfar, mr Swaffer, har bedt meg å utstede dette dokumentet.
Dette huset og den utmålte jorda er overført til dere.
Med absolutt eiendomsrett -
- uten tidsbegrensning, og med alle eierrettigheter.
- Unnskyld...? - Huset er deres. Og jorda.
- Er du lykkelig, min elskede? - Så lykkelig!
Takk.
- Takk, sir. - Takk ikke meg.
Det var min datters idé.
- Takk. - Kan vi alle gå hjem nå?
Amy Foster, vil du være gift med meg?
...at Hans nåde må strømme over dere og velsigne dere...
...så at dere etter Hans vilje vil leve sammen til døden skiller dere.
Vil dere komme hit og underskrive kirkeboken?
Pass på slavedriveren Swaffer. Ikke la ham utnytte dere.
Stikk innom oss fra tid til annen.
Amy...
Bry deg ikke om frua. Hun er bare lei for at du drar.
Takk, mr Smith.
Vi er de heldige.
Du har fått en sønn!
- Og de venter på deg. - Takk.
Han sa til meg at han vil se havet.
Vil du vise ham det for meg?
Ungen min... min lille gutt.
Jeg vil vise deg havet.
Havet!
- Ungen er en bastard! - Den har en hale!
- Forsvinn. - Hun er en heks.
Sigøyner, sigøyner...!
Forsvinn!
- Hva foregår her? - Hun slo ham.
Kom aldri nær barnet mitt igjen! Ingen av dere!
Amy... hva er det?
Hva har hendt?
Yanko...
Det er lenge siden du har besøkt meg.
Jeg betaler for meg. Jeg gjør arbeidet mitt.
Jeg tar ingenting. Hvorfor hater de ennå?
- Fordi du kommer langt bortefra. - Alle kommer fra et sted!
Det er uforståelig, jeg vet det. Men for dem er du annerledes.
Det er som en kløft mellom deg og dem.
Jeg forstår det ikke. Men for min egen del godtar jeg det.
Men for Amy og gutten vår godtar jeg det ikke.
Amy er også annerledes.
Og jeg vil gjerne at gutten min skal kunne snakke språket mitt.
- Det er naturlig. - Men det må ikke skade ham.
Jeg vil ikke gjøre ham ensom, gjøre ham annerledes.
Det ville smerte meg hvis dere måtte dra, men kanskje dere burde det.
Amy er hjemme nå. Og hun er her.
Men gutten min, ja. Han skal dra når han er voksen.
Han skal ikke dyrke jord og gjete sauer som meg!
Jeg vil at han skal bli... som deg.
Som meg? Det ville jeg betenke meg på!
Jeg vil at han skal ha en stor manns viten -
- og kjærlighet til universets mysterium, slik som du.
- Vil du hjelpe ham? - Det vil være en ære.
Ja?
Ja!
Da... er alt bra.
Det er ikke sunt å være så isolert. Kom og besøk meg.
Jeg savner samtalene våre. Og sjakken min er ikke bedre.
- Og Amy? - Amy?
Skal Amy være med meg?
Det var ikke det jeg tenkte på, men jo...
- Du liker ikke Amy. - Det er ikke sant, Yanko.
- Jeg har sett det i øynene dine. - Jeg har ikke noe imot Amy.
Jeg tror bare ikke hun ville være en veldig god middagsgjest.
- Yanko! - Takk, doktor!
Yanko...
Det var en hard vinter.
Og lungene hans var svake. Likevel var han veldig tøff.
Han lengtet hjem. Fysiologisk gjorde det en skjebnesvanger forskjell.
Amy var hans hjem. Han overlevde skipbruddets redsel.
Han lærte språket vårt, utholdt hat og vold -
- og tjente sitt brød fordi han fant sitt hjem i Amy Fosters hjerte.
- Som hun fant sitt hjem i hans. - Hun tok ikke vare på ham.
Sitt ned.
Vær så snill.
Du kan ikke tenke deg hvor mye hun tok vare på ham.
Ligg stille, min elskede.
Yanko, Yanko...
Du! Ta med deg den hosten hjem.
Og hold deg varm. Gå hjem.
For en kveld! Det er sykdom over hele sognet.
Han sier noe, men jeg vet ikke hva.
- Jeg forstår ikke hva han sier. - Han har lungebetennesle.
Feberen får ham til å snakke i villelse.
Kan du ikke få noen til å komme? Bare for i natt?
Jeg tror ikke noen vil komme.
Feberen blir verre før den slår om.
Hold ham tildekket, tørk pannen. Gi ham mye væske -
- og dette. Det vil hjelpe litt på feberen.
Det er litt opium i det som vil gi ham hvile.
To spiseskjeer hver 6. time.
Jeg må gå nå. Jeg har 20 km til å kjøre.
Mr Swaffer ville kanskje komme. Hvis du spurte ham.
Jeg skal dessverre i motsatt retning.
Jeg kommer tilbake. Cirka halv tre.
Gi meg gutten min...
Du må ta dette. Kennedy sa det. Kennedy...
Jeg er her, min elskede. Og Stefan... din lille mann.
Vi skal passe på deg.
Kennedy kommer. Kennedy!
- Det er dr Kennedy. - Få den tingen unna!
Vogna brøt sammen i søla. Vi får den ikke ut. Den er for tung.
Så ta av lasset!
For Guds skyld... Gi meg litt vann.
Janko, engelsk.
Du må snakke engelsk. Jeg vet ikke hva du vil ha.
Gi meg litt vann.
Bare litt vann.
Et glass vann er alt jeg ber om.
Er det deg, mor?
Sola er så varm og jeg har arbeidet i hele dag...
- Gi meg litt vann! - Jeg vet ikke hva du sier.
Bare dette... hjelp meg!
Hvorfor gjør du dette mot meg?
Jeg er mannen din. Vi er en familie.
Vær så snill! Hva vil du ha? Hvordan kan jeg hjelpe deg?
- Gi meg litt vann. - Nei!
Du må ikke skade barnet.
Du får ikke lov.
Bare si hva du vil ha. Si meg hva du vil ha!
- Gi meg vann! - Ikke gjør det!
Nå, sier jeg. Nå! Det er alt jeg ber om.
Mor!
Mannen min er syk. Veldig syk.
Jeg trenger noen som kan hjelpe meg med ham.
Du tenkte aldri på å ta barnebarnet vårt hit f'ør.
- Dere bad oss aldri. - Spør Swaffer. Han bad dere nok.
Swaffer er 10 km borte! Smith enda lenger.
Den trekken tar livet av oss! Hvem er det?
Bare en taterkvinne som selger forbannelser.
Jeg har alltid elsket deg, mamma.
Selv om du aldri kunne elske meg.
Stans! Vær så snill, stans!
Hva gjør du ute med det stakkars barnet?
- Vil du ta livet av ham? - Mannen min er veldig syk.
- Jeg trenger hjelp. - Jeg har mine egne å se etter.
Få barnet innendørs. Kusk!
- Amy... vi må av gårde. - Gå til mannen din.
Barnet ditt er trygt her.
Yanko!
Borte... Hun er borte.
Jeg må hente vesken min. Jeg er straks tilbake.
- Hvor er hun? - Jeg vet ikke.
Gjorde jeg noe galt?
- Elsker hun meg ikke lenger? - Jeg vet ikke...
- Det vil si, det gjør hun sikkert. - Jeg bad bare om litt vann.
Bare litt vann.
Jeg må hente vesken min.
Jeg ville ikke forandre noen ting, min elskede.
Mitt gull! Jeg ville ikke forandre noen ting.
Ikke jeg heller.
Vi er de heldige.
Yanko. Yanko!
Hvorfor gikk du fra ham? Hørte du ikke på det jeg sa?
Hvorfor lot du ham dø?
Alt han bad om var litt vann. Bare vann!
Den modige eventyreren som hadde krysset et hav for å elske henne -
- lå kald og livløs i armene hennes.
Men Amy Foster ytret ikke et ord.
Nå som han ikke lenger er der og oppildner henne -
- ser minnet om ham ut til å ha forsvunnet -
- slik en skygge forsvinner fra en skjerm.
Jeg spør meg selv... er minnet om ham like borte fra hennes sinn -
- som hans spenstige og raske skikkelse er borte fra markene våre?
Doktor! Doktor Kennedy, hvordan kan du si det?
Hvordan kan du få den tanken? En mann som deg!
Hadde du ikke selv familie en gang?
Det er flere menneskealdre siden, miss Swaffer.
Har du visket bort dine egne skygger fra skjermen?
Gjorde din egen kjærlighet deg blind for hennes?
Du påtar deg mer for oss alle enn noen mann skulle.
Du vil ta deg av dem, ikke sant?
Takk, miss Swaffer...
...for samtalen vår.
Amy... hallo.
Amy...
Jeg har gjort deg urett. Blodig urett.
Og jeg har ingen unnskyldning.
Vil du tilgi meg?
Hvem tilgir meg?
Det gjør jeg.
Det gjør jeg... slik han gjorde.
Jeg vil elske ham til livets ende.
Mamma, se på meg! Kom hit!
Mamma!
Når jeg ser på henne nå -
- vet jeg hvorfor han ble skylt opp av havet for å dø som en utstøtt.
Han kom over havet for å elske og bli elsket av Amy Foster.
Ripped by: SkyFury